Морфологічні зміни очей після супрахоріоїдального високочастотного електрохірургічного лікування сітківки - СаудO.; Турчин , М.В. (Експериментальна і клінічна медицина, 2021)
Для хірургічного лікування відшарування сітківки використовуються різноманітні методи та доступи, серед яких увагу дослідників привернула високочастотна електрокоагуляція через супрахоріоїдальний доступ. Дослідницьке питання стосувалося вибору оптимального режиму електрокоагуляції за допомогою монополярного інструменту оригінальної конструкції, за якого у короткі терміни після оперативного втручання виникає міцна хоріоретинальна спайка, відсутня потреба у тампонаді, зведене до мінімуму руйнування клітин хоріоретинальних структур, пов’язане з температурним фактором електрокоагуляції. Дослідження було проведено на 52-х кроликах (104 ока), які були розділені на 4 групи: І група – напруга впливу 10–12 В, частота 66 кГц, сила струму 0,1 А (16 тварин, 32 ока); ІІ група – напруга впливу 12–14 В, інші параметри ідентичні (16 тварин, 32 ока); ІІІ група – напруга впливу 14–16 В, інші параметри ідентичні (16 тварин, 32 ока); IV група – 4 інтактні кролики, 8 очей (контроль). Тварини були піддані евтаназії, очі енуклійовані. Фрагменти з ділянками після електрокоагуляції були закріплені на пристрої оригінальної конструкції, який на електронних ювелірних вагах виміряв силу хоріоретинальної спайки шляхом тяги прив’язаної до зразку нитки до моменту розриву зразку. Тканини хоріоретинального комплексу також вивчали шляхом світлової мікроскопії. За показниками сили хоріоретинального з’єднання оптимальним була напруга впливу 10–12 В. Руйнування клітин хоріоретинального комплексу за цієї напруги не відрізнялося від руйнування з використанням напруг 12–14 В та 14–16 В, але сила хоріоретинального з’єднання була найбільшою через 1 годину, 1 тиждень і 2 тижні після оперативного втручання. Ключові слова: високочастотна електрокоагуляції, хоріоретинальна хірургія, відшарування сітківки, сила хоріорентинальної адгезії.